Николай Лилиев
По тъмните загрижени ланити…

chitanka.info

ПО ТЪМНИТЕ загрижени ланити

пробягват строги бръчки, те разсичат

опожареното сърце на две.

Чии са тия сълзи, що потичат

по бледното лице, и кой зове

като дете пред буря беззащитен?

Обезумял кой вдига към стената,

отсреща в огледалото, десница

и пада с окървавено чело!

Като настръхнала зловеща птица

повява с вледеняващо крило

в заглъхналия дом дрезгавината.

И вечерта се свежда, скръбна вечер,

като саван над белите надежди,

осиротели в моята душа!

Да заглуша гласа на вси премежди,

напусто огледалото троша,

напусто роня безсърдечни речи.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.